Da li da kupim cipelice, ili ne? Katarina Ćevriz, Direktor Controllinga, ASSECO SEE
Uh, opet ti troškovi! Sa kim god da pričam - porodica, prijatelji, kolege, slučajni prolaznici - svaka tema neminovno završi pričom o troškovima. Šta da kupim, gde da otputujem, da li da renoviram stan? Kako efikasno upravljati troškovima, a da se konstantno ne držite za glavu i da Vaš bankovni račun ne bude iz meseca u mesec u minusu? Kako bi bilo lepo kada bi postojao neki program koji bi nam svakog meseca preračunavao savršen odnos između naših mesečnih potreba i mesečnih primanja. I naravno, kako da odolimo kada vidimo u izlogu cipelice koje želimo čitav život ali ih nismo planirali? Kako da obuzdamo našu želju da ih ne kupimo? Uh, pa to je stvarno teško!
[caption id="attachment_16933" align="aligncenter" width="546"]![Katarina Ćevriz, Direktor controllinga, Asseco See](https://mcb.rs/storage/tinymce_upload/photos/shares/blog/2016/03/Katarina-CĚevriz-Copy.jpg)
Ovo je bio samo jedan mali primer koliko je važno efikasno upravljati troškovima na ličnom nivou. Troškovi predstavljaju jedan od najkvalitetnijih pokazatelja poslovnog uspeha kompanije. Efikasno upravljanje troškovima podrazumeva uticaj na njihovu veličinu, dinamiku i strukturu. Ali zamislite samo koliko je bitno efikasno upravljati troškovima u jednoj velikoj IT kompaniji kao što je Asseco SEE, u uslovima dinamičnog tržišnog okruženja. Kako mi to radimo?
U Asseco SEE troškovi su podeljeni po mestu nastanka (proizvodni, troškovi prodaje, administrativni - back office troškovi), kao i po nosiocima troškova i sektorima (troškovnim centrima). Svaki sektor ima svoj troškovni izveštaj gde su troškovi podeljeni po vrsti (troškovi rada, putovanja, vozila, telefona, marketinga)... Menadžeri zajedno sa controllingom prave svoje budžete po vrsti troškova veoma detaljno, a posle prate i ostvarenje troškova. Controlling računa ključne pokazatelje performansi i menadžerima ukazuje na sva odstupanja u troškovima po zaposlenom, rast troškova u odnosu na rast prihoda, profitabilnost i sl.
Posebna pažnja se posvećuje troškovima koji su direktno vezani za projekte. Najznačajniji trošak su zaposleni koji rade na projektu, njihovo potrošeno vreme zabeleženo na Time tracking systemu. Takođe, po projektu se prate i troškovi službenih putovanja, troškovi podservisa i rezervnih delova, troškovi amortizacije osnovnih sredstava koja se autsorsuju i sl. Realizacija ovih troškova mora da prati realizaciju prihoda projekta, a svako odstupanje treba da bude opravdano i objašnjeno.
Asseco SEE kao jedna od vodećih softverskih kompanija, da bi ostala konkuretna na tržistu, mora stalno da ulaže u razvoj novih IT proizvoda. Razvoj novih proizvoda može da se vidi na slici SDLC. Troškovi zaposlenih koji učestvuju u razvoju novog proizvoda se posebno prate. Ti troškovi nisu trošak perioda kada nastaju, već se po MRS 23 kapitalizuju i predstavljaju nematerijalno ulaganje u pripremi. Po završetku razvoja nematerijalno ulaganje se aktivira i kreće amortizacija, čime troškovi razvoja opterećuju naredni period (obično 5 godina).
Takođe, postoje i dve troškovne funkcije koje prate realizaciju određenih troškova svakog sektora. To su funkcije HR-a i Marketinga. Pošto su naši najveći resursi naši zaposleni, od velikog je značaja da se ulaže u njihovu edukaciju. Svi troškovi koji se odnose na edukaciju zaposlenih prati i odobrava HR menadžer. Troškove za promociju proizvoda, kao i učešće na konferencijama, ili troškove reklamiranja, prati i odobrava marketing menadžer.
Ovo je jedna veoma široka tema, o kojoj bi imalo mnogo da se piše. Ja sam samo navela neke od načina praćenja realizacije troškova koji dovode do uspešnog poslovanja naše kompanije. Upravljanje troškovima ne znači "štednju" u njenom osnovnom obliku. To je način upravljanja kompanijom koji najveću važnost u postizanju ciljeva poklanja optimizaciji troškova. Timskim radom menadžmenta i controllinga ovi ciljevi se ostvaruju, povećava se produktivnost, rešavaju problemi i pospešuje inovativnost.
Autor teksta je Katarina Ćevriz, direktor controllinga, Asseco SEE.
Tekst je preuzet iz Controlling magazina 07.